Mitt navn er Dalton Russell.
Lytt nøye til det jeg sier...
for jeg velger mine ord omhyggelig, og gjentar dem aldri.
Jeg har sagt navnet mitt. Det forklarer "hvem".
"Hvor" kan best beskrives som en fengselscelle.
Men det er enorm forskjell...
på å være i en liten celle, og å være i fengsel.
"Hva" er enkelt.
Nylig planla og igangsatte jeg utførelsen av det perfekte bankran.
Det beskriver også "når".
Når det gjelder "hvorfor", ved siden av selvskreven økonomisk motivasjon...
er det overveldende enkelt.
Fordi jeg kan det.
Alt som gjenstår, er "hvordan".
Og deri, som Shakespeare ville si...
ligger gåten.
MANHATTAN TRUST BANK GRUNNLAGT 1948
PERFEKT PLANLAGT OPPUSSING VI DRAR IKKE FØR JOBBEN ER GJORT!
Mamma forteller meg...
at en ung dame hjelper deg med bro-prosjektet?
-Ok? -Greit, ok.
Han er gal.
-Nå? I 51st Street? 50... -Ja, der er han nå.
Han er... Nei, han er fremdeles i 47th Street, men lokalet er mye mindre.
Hva må jeg gjøre for å...
Vi tar hummer. Jeg bruker Mr Ansinoris kort.
Samme det. Møte med en av klientene, eller noe sånt.
Fordi det er gått over et år nå. Ja.
Jeg vil knekke nakken til en fyr. Jeg sverger.
Hva så?
Hva så? Det er blomster. Kanskje de var til bestemoren hans.
Eller til meg. Jeg har fødselsdag, så...
Ok, kanskje det er en klient.
Ok. Dette er festlig.
Typen tror at jeg ikke ser at han kikker på meg.
Fantastisk. Helvete heller.
-Unnskyld meg. -Ja.
Kan du senke stemmen litt?
Du er litt høyrøstet i telefonen.
Ja da. Greit.
Du forstyrrer andre kunder.
-Beklager. -Greit?
-Ja da. -Takk.
Det var en sikkerhetsvakt.
Visste ikke jeg var på et bibliotek. Det er en jævla bank.
Manhattan Trust.
...fra Yale. Og den rike kødden jeg jobber for.
Takk.
Unnskyld meg. Sir?
Ta det rolig.
Legg dere ned på gulvet! Med en gang!
Ned på gulvet!
Dere har fire sekunder! Så skyter vi alle som blir stående!
En! To! Tre!
Gå vekk fra skranken! Ikke rør knappen!
Hendene på gulvet! Nå!
Oi... Hva... Hva faen er dette?
-Hva skal vi gjøre? -Hva vil du jeg skal gjøre?
-Ned med hodet, tjukken! -Ok!
Ansiktet ned, for faen!
Du får samme behandling som alle andre, rabbiner.
Legg deg ned.
Vennene mine og jeg skal foreta...
et veldig stort uttak fra banken.
Går noen i veien for oss, får de en kule i skallen.
Legg deg ned, gammer'n! Ned med hendene!
-Ansiktet ned. -Ok, jeg er nede!
Konstabel, det kommer røyk derfra.
Mulig 10-30. Manhattan Trust, Exchange Place 20.
Jeg har gisler.
Kommer purken nær døra, begynner jeg å drepe folk.
Jeg kødder ikke.
Sentral. Jeg trenger forsterkninger.
Trekk unna, sir! Du!
-Faen! -Trekk unna!
Gå rundt hjørnet!
Sentral, gi meg forsterkninger.
Mistenkt med skytevåpen. Mulige gisler.
Gjentar, mulige gisler. Exchange Place 20, Manhattan Trust.
Jeg slåss for livet.
Hver gang vi snakker, sier du alltid det samme, Keith.
-"Ikke nå." -Hør på meg.
Jeg er på tynn is som det er...
med denne sjekk-saken. Kan bli satt inn.
Dukker ikke de 140 000 dollarene opp...
-kan det bli hardt. -Men du tok dem ikke.
Selvfølgelig ikke. Det er bare en lyvende dopselger...
som prøvde å redde seg ved å anklage meg.
-Det går over. -Og så?
-Hva med oss? -Så blir jeg forfremmet...
og vi får nok penger til en større leilighet...
Må det alltid diskuteres når broren din settes inn...
-eller stjeler en bil? -Han er min eneste slektning.
Ok. Jeg er lei for det. Går det bra?
-Elsker du meg? -Jeg også.
-Elsker du meg ennå? -Jeg elsker deg.
Junior og tvillingene når jeg kommer hjem.
-Jeg har håndjern. -Jeg har skyter.
Ha det, Big Daddy.
-Junior og tvillingene? -Stemmer.
Broren hennes er straffet tre ganger, ett væpnet ran.
Sluttet på skolen som 17-åring. Han er pill råtten...
og han er for jævla dum til å bli til noe. Selv som forbryter.
-Kan du ikke bli kvitt ham? -Jeg kunne jo det.
Hun elsker ham. Hva skal jeg gjøre? Hive ham ut?
-Liker han deg? -Veldig.
Ha en purk på naborommet...
som knuller søsteren. Og så maser hun.
"Med et større sted, ville vi ikke hatt et problem."
Hadde vi giftet oss, ville alt bli annerledes.
-Hva er galt med det? -Bryllup. Møbler. Unger.
Vet du hva en diamantring koster?
-Kom igjen. Du har vært gift. -Jeg var 21.
-Ja, men ga du henne en ring? -Ja, men hun svarer ikke.
-Er dere snut? -Pokker, vi er oppdaget!
Tidlig julepresang i år.
Bankran. Gisselsituasjon. Exchange Place 20.
-Hva? -Grossman har ferie. Din tur.
Hva med Madrugadasaken? Sjekk-greiene?
-Trodde jeg var i unåde. -Jeg gir deg et avbrekk.
Du jobber her slik jeg ser det...
-men hvis du ikke er klar... -Han er klar!
Bra.
Du får en sjanse. Ikke gjør meg til latter.
-Nå gjelder det. Dagen er kommet! -Ja.
Du har fått saken. Pokker!
Jeg burde være glad. Etterforskningen kan utsettes.
Dette trenger du å vite. Gå inn ubevæpnet.
Sjefsskurken sikter på deg og tvinger deg ned på kne.
Du ser deg rundt. Fem menn som peker på deg med Uzi.
Se for deg dem i bare undertøyet.
Hva med fengselsdrakter og lenker?
-Sånn ja, Keith. Dette klarer du. -Se opp, skurker. Her kommer jeg.
Tilbake rundt hjørnet! Tilbake!
Kom igjen, flytt dere!
Få alle de folkene vekk! Få dem til helsike vekk!
Ok, folkens, alle går ut når vi stanser.
Vinduet i andre etasje. Nå.
-Slipp dem inn! -Kom igjen! Nå!
Hva skjer?
Mistenkte inne. Mulig gisselsituasjon.
Hvem jobber? Hvem er sjefen?
-Hernandez. Jeg skal få ham hit. -Få ham hit.
-Er du på luften, Hernandez? -Jeg lytter.
Jeg har Collins her. Han meldte dette.
Kan du komme bort hit?
Jeg er underveis. Kom igjen.
Trekk unna! Gå rundt hjørnet.
-Tilbake. -Vi må sikre området.
-Collins? Hva kan du rapportere? -Hernandez.
Jeg har en væpnet mistenkt. Han hevder å ha gisler der inne.
Følg med, folkens! Rydd området!
Kom igjen. Opp med dem. Ok.
Vi har det under kontroll.
Tilbake, er dere snille!
-Tilbake! -Tilbake! Takk.
Det foregår ingenting.
Dere får se det på nyhetene i kveld.
Tilbake, er dere snille.
Mr Case?
God morgen, Katherine. Hva kan jeg hjelpe deg med?
Det foregår et ran i en av filialene våre.
Du store.
-Er noen skadd? -Jeg tror ikke det. Men det er gisler.
Skrekkelig.
-Hvilken filial? -Nr. 32. Exchange Place 20.
-Hvilken? -Exchange Place 20.
Takk, Katherine.
Jeg beklager, mr Case.
Gode Gud.
Få disse folkene vekk. Få opp porten. Tilbake.
Opp på fortauet. Kom igjen.
Collins, første på åstedet. Er du gisselforhandler?
Kriminalbetjent Frazier. Dette er Mitchell. Hva skjer?
Ikke stort. Jeg så røyk i banken.
Døra var låst. Jeg prøvde å se inn...
og en væpnet mann åpnet, siktet på meg med en 357...
skrek om gisseldrap med utenlandsk aksent.
-Så du flere væpnede? -Nei, sir. Jeg så ingenting.
-Noen lyd innenfra? -Nei...
men med et våpen mot hodet kunne jeg ikke være sikker. Beklager.
Ok.
Bra, bra, bra. Du har gjort en god jobb.
Er du blitt siktet på før?
-En gang. -Å ja?
Ja, av en 12-åring.
-Hvordan var det? -Har hatt det bedre.
Utvilsomt. Ok, hør.
Når vi har alle fakta, kan du dra, ok?
Vil heller bli her, om det er i orden...
i det minste til vi har kontakt.
Sånn skal det være.
Hva? Kom igjen. Hvorfor gjør du dette? Hvorfor gjør du dette mot meg?
Hva er det som skjer, pappa? Hei.
Alle bankansatte rekker opp en hånd!
Bankansatte, på denne siden! Alle andre, bort dit!
Alle skal ta mobiltelefoner og nøkler...
opp av lommer og vesker, og holde dem opp.
-Hva heter du? -Peter.
-Peter hva? -Hammond.
-Mobiltelefonen din, Peter Hammond? -Glemte den hjemme.
Peter, tenk nøye over hvordan du svarer på det neste spørsmålet...
for svarer du feil, sier gravsteinen din...
"Her hviler helten Peter Hammond...
"som tappert forsøkte å avverge et genialt bankran...
"ved å gjemme telefonen...
"men i stedet endte med å bli skutt i skallen."
Peter Hammond...
hvor er mobiltelefonen din?
Jeg sa jo det. Jeg glemte den hjemme.
Hurtigoppringning #s - 2: P. Hammond
Ja vel, jeg tabbet meg ut. Beklager. Vær så snill.
Hei. Ta det med ro.
La meg få snakke med deg! Vær så snill, hør på meg.
La meg forklare.
Hjelp! Hjelp meg.
Hold opp!
Er det noen andre her som er smartere enn meg?
-Hvem er du? -Vikram Walia.
Vikram Walia. Takk, Vikram.
Hei, du.
Behold det.
Menn, her. Kvinner, her.
Gå!
Alle kler av seg alt, bortsett fra undertøyet.
Straks.
Du?
Dette er den eneste situasjonen der jeg ville be deg om dette.
-Få av deg klærne, for faen. -Nei.
Du burde skamme deg.
Hva feiler det dere mishegoyim?
Vær så god. Bare gjør det.
-Få av deg klærne, for faen. -Nei!
Stevie?
Kom igjen!
Nå må alle...
ta på seg en av disse draktene og en maske.
Shon Gables med CBS 2-nyhetene utenfor Manhattan Trust Bank...
der politiet har fortalt oss...
at det pågår et ran.
De mistenkte befinner seg inne i banken...
sammen med et ukjent antall gisler.
-Kaptein Darius? -Ja.
Kriminalbetjent Frazier. Det er Mitchell.
Hei.
Vi jobbet sammen med sykehussaken i 93rd Street...
under opplæringen min?
Ja, det var triste greier.
Ja. Det var det.
Hva er situasjonen her?
Jeg har et uvisst antall mistenkte og gisler...
og en bank og en million tilskuere. Jeg ser ikke inn...
-så jeg er opptatt. -Forstått.
Mr Frazier, mr Grossman er min kontakt.
Snakk med ham om du vil noe, ok?
Nei, kaptein, det er ikke ok.
Betjent Grossman er på ferie...
så betjent Frazier er sjefen i dag, ok?
Du snakker med meg om du vil noe, greit?
Jeg må vel det.
Riktig. Har du skuddsikre vester til oss?
-Berk! -Ja!
-Skaff disse karene vester! -Ok.
-Og notér dem i kommandologgen. -Ok.
Vet du hva? Jeg skal forsvinne...
og la deg ta kontroll over åstedet, ok?
Si fra når du har en detaljert rapport.
-Ok. -Vi går bort på kafeen.
Ikke gå inn i banken uten å tilkalle oss, ok? Greit?
-Greit. -Hyggelig å treffe deg.
Burde vi ikke være der?
Gi ham tid, se hva han gjør. Kom igjen.
Inntil han er etablert og kjenner grunnrisset...
gir han bare trøbbel.
Skjer det noe, tilkalles vi. Jeg kjenner ham.
Du bestemmer.
Gidder du? Ja, jeg gjør vel det.
Det lærte jeg av Grossman...
at de ikke respekterer det vi gjør.
-Hva mener du? -For dem er det taktisk.
Vi gir det et mentalt aspekt som de ikke forstår.
-Visste at du fikset dette. -Ja visst.
Jeg venter stadig på at en overordnet skal dukke opp og si:
"Dette skal vi gjøre."
Hva med sykehuset?
En type skjøt seg og kjæresten. Takk.
Jeg har sagt at jeg har...
problemer med hjertet.
Reis deg.
Senk det jævla våpenet!
-Ikke rør deg! -Ikke skyt!
-Ikke rør deg! Kom hit! -Jeg har ikke...
-Kom hit! -Jeg jobber i banken!
Ned på kne! Ned på kne, nå!
-De sendte meg ut! -Nå!
-De sendte meg ut hit! -Nå!
-Hold dere unna! -Få på håndjern.
Kommer dere nær banken, kaster han ut to lik!
-Hvem sa det? Hvem? -Jeg vet ikke!
Typen med den digre skyteren!
-Han! -Greit, opp med deg. Kom.
-Det er fire stykker! -Kom igjen.
Herregud!
-Ro deg ned! -Kom igjen!
-Kommer jeg på TV? -Ja. Du blir stor stjerne. Kom igjen.
Om jeg tenkte at jeg kanskje ikke fikk se familien mer?
Ja, jeg tenkte på det. Til å begynne med...
Det var for mye å tenke på.
De siktet på meg, men etter en stund...
Jeg tenkte på...
Ja.
At jeg kanskje ikke ville få se kona mi igjen.
Ungene mine. Jeg har en sønn på 10 og en datter på 17.
Ja, jeg tenkte på det. Hva tror du?
Det er ungene mine.
Nydelig.
Vær så god.
Miss White, jeg forsikrer...
at jeg bare akter å bo i deres herlige by...
og nyte alt den har å tilby.
Ingen kontakt med din onkel?
Jeg har liten kontakt med ham om dagen.
Du har ikke sett ham på 9 år, stemmer det?
-Du er godt informert. -Det må jeg være. Ja?
Mr Arthur Case i telefonen.
Vi må avslutte.
Skaff kopi av kjøpekontrakt...
lånesøknad og annen dokumentasjon...
-så ringer jeg. -Takk, miss White.
Denne vei, sir.
Arthur Case? Sikker?
-Han sa det. -Han sa navnet uten videre?
Det var ikke sekretæren hans som ringte for ham?
-Nei. -Greit. Sett ham over.
Ok.
-Dette er Madeleine White. -Dette er Arthur Case.
God morgen, mr Case.
-Er vi blitt presentert? -Nei, jeg tror ikke det.
Men du kommer alltid...
til mine 4. juli-selskaper i Southampton.
Ja, vi har felles bekjentskaper.
Det ser slik ut.
Jeg går rett på sak.
Jeg har et problem som krever...
en med spesielle evner og total diskresjon.
Er du en slik person, eller er jeg feilinformert?
Fortsett.
Kan jeg hente deg på kontoret om 5 minutter?
-Jeg venter nede. -Takk.
De hadde en slags genial plan...
som desorienterte oss...
og tok fra oss all evne til å styre oss selv.
De var... De var veldig...
overtalende, men likevel merkelig avmålte.
De brukte variasjoner av "Steve" som navn på hverandre.
Steven, Steve-O, Stevie.
Og hva kalte de deg?
Ingenting. De fortalte bare...
Du lyver. Si sannheten. Du lyver.
Si... Se på meg og si sannheten.
De hadde AK-47. Fire stykker.
-Du forstår deg på våpen. -Nei.
-Jeg har ikke peiling, men... -Du kjente igjen en AK-47.
-Alle gjenkjenner en AK-47. -Alle?
Alle som har sett en skikkelig actionfilm.
-Har du noen gang ranet en bank? -Tuller du?
Jeg, rane en bank? Nei.
-Aldri stjålet en dollar? -Aldri.
-Aldri? -Aldri.
-Vet du hva? -Den ene gangen.
En gang stjal jeg 5 cent fra bestemors lommebok.
Hun var polsk.
Jeg pleide å si til henne: "Mamma, toh nicklah, toh nicklah. "
En dag åpnet jeg lommeboka, og der lå det 5 cent.
Jeg tok dem.
Det er det eneste jeg har tatt.
Jeg mente ikke å være vanskelig.
Glem det. Hva kan du fortelle?
Gisselet de slapp het Herman Gluck, 73 år.
Han hadde smerter i brystet. Legene sjekker ham.
Han skulle si at om vi nærmet oss...
ville de kaste ut to lik.
Han tror det er fire av dem. De kom inn kledd som malere.
Banken er video-overvåket.
Vi skal få en nedlastet film...
fra bankens sikkerhetsavdeling, men det vil ta tid.
Sperringene er komplette, skarpskyttere i vinduer.
Vi sjekker kloakken med renholdsvesenet.
Hva med telefoner?
Alle linjer er omdirigert til kommandobilen. De får kun kontakt med oss.
Mobiler overvåkes, og vi kan sperre dekningen på din ordre.
Den er åpen nå, i tilfelle et gissel kommer gjennom...
men ingenting så langt.
-Alarmtelefonen? -Det er på skjermen.
Alle anrop om banker går rett til oss.
Det er alt på mitt område.
Ja.
Jeg ringer dem ikke ennå.
Hva?
Det føles ikke riktig, ikke sant?
Jeg spør ikke hva han vil.
Vi ser hva han gjør.
Du bestemmer.
Jeg skal forklare hvordan jeg arbeider, mr Case.
Det ville vært fint.
Du sier at det er familieklenodier i bankboksen din.
Ja vel.
Men min erfaring er at folk som deg har ansatte...
som takler slikt.
Klarer ikke de det, ringer de meg ikke.
Folkene deres ringer meg.
Så jeg vet at det er noe i boksen...
som dine nærmeste ansatte ikke skal vite om.
Greit.
Du sier at jeg ikke trenger å vite hva det er, og det stemmer.
Men hvis du sier at det er en baseballkort-samling...
og det viser seg å være utskytingskoder for atomvåpen...
har vi ikke lenger en avtale.
-Er du ferdig? -Ja.
Det som ligger i boksen...
har tilhørt meg fra før du ble født, unge dame.
Det er svært verdifullt, og utgjør ingen trussel mot noen...
Bare mot deg.
Det er menn med våpen i banken...
så jeg kan ikke garantere noe. Ok?
-Selvsagt. -Greit.
Hvorfor tror du de vil rane din boks?
Jeg tror ikke det.
Fortell meg hvordan du ønsker at dette skal ende.
Jeg ville foretrekke at ingen noen gang rører bankboksen min.
Ikke ranerne, ikke du, ikke myndighetene.
Jo før situasjonen er over, jo gladere er jeg.
-Er det presist nok? -Nei.
Innholdet i boksen...
har stor verdi for meg.
Så lenge det forblir min hemmelighet.
Og hvis det blir kjent?
Jeg ville få kinkige spørsmål.
-Boksen forblir låst, eller forsvinner. -Ja.
-Kan du få det til å skje? -Ja.
Jeg håper det. Jeg må si at jeg er skeptisk.
Den som ga deg nummeret mitt fikk de samme betingelsene.
De var tydeligvis fornøyd.
Steve?
Tiden er inne for Steve-O.
Jeg kom for å kikke rundt i området.
Gjett hva jeg fant?
Gisselet sa at de kom kledd som malere.
Ja.
Antagelig stjålet.
Be dem sjekke fingeravtrykk.
-Lytter alle? -Ja, jeg er her.
-Er det riktig nummer? -Avgjort.
Ok. Ingenting så langt.
Vi har fått video.
Vis den.
Hva hendte med kameraet?
Vent litt. Vent.
Der, ja. Den typen der.
Ser ut som om han blinder kameraene med en lykt.
Merkelig, ikke sant? Ingen andre ser det.
-Skulle tro det var et kraftig lys. -Infrarødt, kanskje.
-Hva for noe? -Infrarød pære.
Mennesker kan ikke se det, men kameraer kan.
Han utkobler kameraene uten at noen vet det.
Ja visst.
Han gjorde det 10.00.
Så i omtrent to minutter...
vet vi ikke om noen gikk eller kom inn. Så flott.
Hvor lenge var du der før det begynte, Miriam?
Bare noen minutter.
Hva hendte etter eksplosjonene og røyken?
De ba oss holde hodene nede. Og lukke øynene.
Jeg husker at en sa...
til de andre at de skulle gå ned og fikse kameraene.
-Videokameraene? -Jeg vet ikke.
Noe annet du vil fortelle?
Nei, bare...
-Er du sikker? -Ja, jeg...
Kan du gi oss ranernes navn, kanskje?
Jeg tuller bare, søta.
-Går det bra? -Takk.
Greit.
-Det var forferdelig. -Det var ille?
De fikk oss til å kle av oss.
Vi måtte ta av oss alle klærne.
Jeg vet ikke hvorfor de gjorde det.
Jeg trodde virkelig...
Jeg trodde at jeg ville bli drept.
Vel.
-Greit, kjære deg. -Ok.
-Kan jeg gå? -Nei.
-Ikke? -Nei, du må bli her.
-Du må bli. -Nei, du kan gå.
Nei, bli her. Nei, gå.
Ranet du banken?
-Ranet du banken? -Ja.
-Nei. -Er du sikker?
-Det skjer noe ved inngangsdøra. -Kom igjen.
-Legg ned våpenet! -Ikke skyt!
Ikke rør deg!
Han har en innretning på seg.
Jeg sa hendene på hodet og ned på kne!
Jeg sa hendene på hodet og ned på kne, nå!
-Hendene bundet! -Hendene bundet.
-Sjekk om han har våpen. -Greit.
-Jeg er gissel! -Vær forsiktig.
-Vær forsiktig. Forsiktig. -Jeg ser ham ikke herfra.
-Jeg ser ham. Jeg kan skyte. -Våpen?
-Hvem er du? -Vikram Walia, bankfunksjonær.
Ok. Vikram? Er dette en bombe?
-Faen, en jævla araber! -Hva? Nei, jeg er sikh.
-Er det en bombe? -Nei.
-Svar. En bombe? -Nei.
-Har du en bombe på deg? -Nei.
Ok, Vikram, ro deg ned.
-Hjelp meg. -Jeg vet ikke helt.
Følg med. Mye bevegelse i banken.
-Få ham ned. -Nå, Mike.
Hva faen? Ta det rolig.
Vekk fra... Det er turbanen min. Kom dere unna. Forsiktig.
Gi meg... Turbanen min! Få tilbake turbanen, for faen!
Hold kjeft. Slapp av.
Hva gjør dere? Gi meg turbanen min.
-Ikke riv i turbanen! -Klapp igjen.
-Hva faen? -Kom igjen, gå.
Få de jævla hendene vekk fra meg!
Møter 11.00 og 12.00...
Og Joel Klein klokken 13.00.
-For en dag, Madge. -Borgermester.
Madeleine! Hvordan går det?
Det går bra, takk for at du tar imot så raskt.
-Ja da. Er vi ferdige? -Ja, borgermester.
Denne vei, miss White.
Jeg har alltid tid til smoking og gratis mat for en god sak.
Hvem skal vi redde nå?
Jeg skaffer støtte til...
Freidkin-fondet for ryggmargsforskning...
og vi skal ha tilstelning neste måned.
Det ville hjelpe oss om du var der.
Med glede. Kan jeg gjøre noe annet...
-Hva faen er du ute etter? -En tjeneste.
-Klart. Hvilken type? -Den siste jeg ber deg om.
Det var det jeg håpet på.
Du vet om gisselsituasjonen.
Jeg er på vei. Hva har den med deg å gjøre?
Jeg må holde øye med saken.
Jeg vil at du skal be den ansvarlige...
om å gi meg all mulig assistanse.
Du er faen ikke riktig klok.
Derfor er vi kvitt etter dette.
-Det er umulig. -Ingen ting er umulig.
Du er nok skyldt noen tjenester.
Jeg ville bli stående i gjeld selv.
Da er det nettopp det du skal gjøre.
Du er en storartet fitte.
Takk.
Situasjonen har vært spent i flere timer.
Antall gisler er uklart...
så vel som antallet ranere politiet står overfor.
Politiet sier at det startet som et ran...
men utviklet seg til en gisselsituasjon.
Forhandlerne er kommet, og arbeider hardt...
og det er uklart om noen er skadet.
Vi holder dere underrettet...
og vi blir her og rapporterer fra utviklingen.
Det var alt fra sør på Manhattan.
Dette er Sandra Endo. Tilbake til studio.
Er dette "beskyttelse"? Hvor er turbanen?
Jeg vil ha den før jeg snakker.
Jeg er sikh, dekker hodet av respekt for Gud.
Ok, vi finner den.
Ikke araber, som politifolkene sa.
Jeg tror ikke du kan ha hørt det.
Det var kaotisk, du var desorientert.
-Jeg hørte det ikke. -Jeg hørte det.
Jeg forteller det dere trenger.
Vil ikke ha dette. Vil ha turbanen. Det er religionen min.
-Vi skal finne turbanen. -Vi finner den.
Nei. Ikke "finne". Jeg vil ha den nå.
Du må begynne å tenke på gislene i banken.
Situasjonen er farlig.
Du må fortelle hva som foregår inne i banken.
Dette diskuterer vi senere. Vi henter en konstabel.
Du kan inngi en klage.
Men nå må vi takle situasjonen.
Først slår dere, så vil dere ha hjelp.
Du må tenke på kollegene dine.
Kan unnskylde for politiet, men det var ikke oss. Vi er etterforskere.
-Vi prøver å finne ut... -Hva vil dere vite?
-Hvor mange er de? -Omtrent fire, tror jeg.
-Hvor mange gisler? -Jeg vet ikke. 20, 30.
Jeg er lei av dette tullet. Hva med rettighetene mine?
Jeg blir plaget overalt jeg er.
Kastet ut av banken. Tatt som gissel. Trakassert.
På flyplasser...
tas jeg alltid ut til "tilfeldig" sjekk.
Tilfeldig? Nei. Mistet nesten jobben...
Men du får sikkert lett drosje.
Det er én fordel.
Hold is mot ansiktet.
"To busser med full tank. En jumbojet med full tank...
"med piloter på rullebanen på JFK. "
Vi har til 21.00...
så dreper de et gissel hver time, foran TV-kameraer.
"Sprengladninger i banken. Vi kan demonstrere det."
-Samme hva du gjør, ikke gi ham et fly. -Ikke fly. Kanskje en buss. Kanskje.
Ingen ting før jeg snakker med dem. Ikke engang kaffe.
Vi venter inntil videre.
La dem lure på hva vi gjør, ok?
Unnskyld. Dette er Arthur Case.
-Han er... -Jeg er styreformann.
-I banken. Vil dere snakke med ham? -Avgjort.
Hvordan går det, mr Case? Kriminalbetjent Frazier.
Er det noe vi bør vite?
Nei. Jeg tenkte bare at jeg muligens kan være til hjelp.
-Har de kommet med noen krav? -De vil ha et fly.
Jeg forstår.
Skal jeg skaffe et for dere?
Beklager, jeg må ha misforstått.
Det er helt i orden.
Hvor får vi tak i deg om vi trenger noe?
Mine ansatte er der inne...
og jeg vil gjerne bli her. Jeg skal ikke forstyrre.
-Jeg skal være stille... -Collins!
Vi skal prøve å holde deg underrettet, mr Case...
men vi må få være alene nå, ok?
-Denne veien, sir. -Takk.
-Ja visst. -Denne veien.
-Mange takk. -Takk, alle sammen.
-Takk. -Ingen årsak.
Denne veien, sir.
"50 sultne mennesker trenger mat nå."
Greit. Er mikrofonene klare?
Jeg trenger et kvarter, fra maten kommer.
Pizza er best. Ingen smørbrød.
-Snakker hun alvor? -Gjør du?
10 pizza-esker med sendere i...
kan gi oss gruppesamtaler rundt maten.
Med smørbrød blir det verre.
De kan bevege seg, og jeg har ikke 50 sendere.
-Hva er dette? -Digitalopptager.
Tar opp i en halvtime.
-James Bond-greier. -Selges på Amazon.
-Ber du om et gissel? -Vi fikk nettopp et, ikke sant?
Hva om han sier nei neste gang?
Nei, han vet hva han gjør.
Han ga oss et gissel. Vi gir ham mat.
Jeg vil ikke bli knepet i bløff.
Faen, jeg tar av meg maska. De kan bare skyte meg.
Vil du få oss drept?
Slapp av. Har det noe å si?
De er opptatt med å rane banken!
-Så du ikke at de banket ham? -Hold kjeft.
Tror du de kledde seg slik for moro skyld?
-Aner ikke... -Hold kjeft.
...hvorfor de fikk oss til å ta på oss dette.
Antagelig for at vi skal bli skutt...
-når politiet prøver å redde oss. -Herregud!
Fin plan, men ellers takk.
Jeg sa hold kjeft! La ham være!
Nei! Ikke gjør dette mot meg! Vær så snill, ikke...
Jeg gjør som dere sier! Nei! Hjelp!
Vær så snill, ikke gjør det!
Det var én type som pratet.
Han ga ordre til alle andre.
-Snakket de sammen? -Vi kunne ikke høre det.
De holdt oss innestengt.
Dørene var låst hele tiden.
Vi visste ikke hva de gjorde.
-Hørte du noe? -Jeg hører dårlig.
-Jeg forstår. -Jeg har høreapparat.
-Hvor er de? -I ørene mine.
-Få se. -La meg få se.
-La oss se dem. -Ja, det er et høreapparat.
Er det det andre?
Hva er det røde? Hva gjør det?
Forskjellige farger. Du trenger to forskjellige...
Og for å se forskjell på høyre og venstre.
-Høyre og venstre? -Ja.
Riktig, galt.
Jeg forstår ikke.
-Steve? -Hva?
-Jeg sa ikke noe. -Å.
Steve. Heter du Steve?
Stevie? Steve-O?
-Hva betaler de deg? -Unnskyld?
-Du hørte hva jeg sa. -Nei.
-Hva betaler de deg? -Hvem?
-Deltok du i ranet? -Nei, så avgjort ikke.
Deltok du i situasjonen?
-Hvilken situasjon? -Ikke lyv.
Får vi driks, tar jeg imot.
-Ned med våpenet! -Vekk med våpenet!
Rolig, alle sammen. Ro dere ned.
Ro dere ned, for pokker!
Står til?
Kriminalbetjent Keith Frazier, gisselforhandlerteamet.
Står til?
Håper pizzaene er gode. De kan være kalde.
Ta en telefon når som helst...
linjene går rett til meg.
Jeg vil gjerne snakke.
Fint å prate med deg.
Pokker. Helvetes russere.
Ring sentralen. Se om de kan få tak i en russisk tolk.
Og skaff noen likposer.
Håper du vet hva du gjør.
Hvis vi må veksle skudd med de villmennene...
Ok. Mitch?
Snakk med gislene.
Finn ut om de hørte russisk eller russisk aksent der inne.
Det går bra.
Nei!
Ned på gulvet!
Av sted med deg, jente. Kom igjen.
Ikke gråt! Hold kjeft!
Kom deg inn! Sett deg ned! Få på dere maskene!
Kom igjen, gå. Kom igjen, puppen.
-"Puppen"? Hvem snakker du til? -Du hørte hva jeg sa! Hold kjeft!
-Hvorfor? -Få fart på den feite rompa! Kom igjen!
"Feit rompe"? Tuller du?
Nå holder du kjeft, ellers sparker jeg den feite rompa di!
Få på dere maskene!
Hendene på gulvet!
Greit.
På gulvet. Hendene er på gulvet.
På med maskene!
Hold hendene på gulvet!
Kom igjen, puppen, vi går.
Pokker. Sett deg ned!
Hun sto i kø foran meg.
Han satt i skranken i min kø.
Han var til høyre for meg. Gutten var med ham.
Han spilte et videospill.
Jeg husker henne.
-Hvorfor husker du henne? -Hun hadde flotte pupper.
-Så du noen senere? -Ja, jeg så henne én gang senere.
-Er du sikker? -Så det som var under dressen.
Sånn kvalitet kan ikke skjules.
Denne typen holdt på å få oss drept.
Hvordan?
Vi var 8-9 på et kontor en stund.
Han tok av seg masken, som om han ikke var redd.
"Jeg trenger ikke å ha på meg denne."
Så de dro ham ut av rommet, og banket ham opp.
-Så du ham igjen? -Nei.
-Gikk det bra med ham? -Han virket helt ok.
-Kjenner du igjen noen andre fra rommet? -Jeg er ikke sikker.
Ingen?
-Se godt etter. -Jeg var vettskremt.
Og før det begynte?
Du kikket ikke rundt deg i køen?
Jeg snakket i telefonen med venninnen min.
Vil du ta et bilde til?
Jeg kan bøye meg og plukke opp en blyant.
Hva som helst.
Denne fyren.
En jævla idiot.
Hva i helvete? Dette er ikke russisk.
Ikke? Hva er det?
Ikke polsk. Ikke ungarsk.
Bulgarsk, kanskje.
Sentraleuropeisk. Tror jeg.
Er det alt? Er ikke du språkekspert?
Hva? Nei.
-Hva tror du? -Greit.
Dette er New York.
Noen på gata vet det sikkert.
Antagelig en pølseselger.
Spill det over høyttaleren. Unnskyld meg.
Unnskyld!
Vet noen hvilket språk de snakker? Noen?
Hei.
Phil, slipp ham fram. Kom igjen.
-Vet du hvilket språk de snakker? -Ja, det er albansk.
-Albansk? -Albansk. Fra Albania.
Hva gjør jeg her?
Skal jeg arresteres?
Nei, du blir ikke arrestert. Kom.
Jøss.
-Ok. Hva sier de? -Jeg aner ikke hva de sier.
Du aner ikke? Du sa du snakket albansk.
Jeg sa ikke det.
Du sa du snakket albansk.
Det sa jeg aldri.
Hvordan vet du det, da?
Ekskona mi og foreldrene er albanske.
Foreldrene snakket ikke engelsk i det hele tatt.
Jeg aner ikke hva de sier...
men det er 100% albansk.
-100%? -100%.
Ring Albanias konsulat, se om de kan sende en tolk...
til å oversette. Og raskt.
Ok, vent i siderommet, er det greit?
Ikke nå igjen.
Bilen er stjålet, to dager siden, men den er ren. Ingen fingeravtrykk.
-Ingen ting? -Nei.
Albansk?
Som jeg sa, 100 % albansk.
Ingen tvil.
-Hei. -Takk.
Yo. Se den jævla drittsekken.
Yo, trodde du at du skulle slippe unna med det?
Hvordan fungerer det?
Du får poeng for å stjele en bil eller å selge crack.
Du taper hvis bilen blir tatt eller du blir skutt.
Kom igjen.
Ta den! Ta den! Hva sier du nå?
Si noe! Jeg hører deg ikke!
DREP NIGGER'N!
Ta den! Ta den!
Du er ferdig! Du er død! Ha det!
Jøss!
Hva er vitsen?
Som 50 Cent sier: "Bli rik, eller dø mens du prøver."
Bankran ville gi masse poeng.
-Så det er kult? -Ja, du prøver også å fikse penger.
Spis opp, så tar jeg deg med til faren din.
Jeg må snakke med ham om spillet.
-Er det godt? -Ja.
Alt skal gå bra.
Fint.
Du kommer snart hjem.
Det er fett.
-Sir? -Ja.
-Ikke noe napp på konsulatet. -Hva mener du?
Jeg forsto ikke typen, han ville visst ha penger.
Jeg prøvde UD. De bruker en måned.
Greit.
-Ring henne. -Er du gal?
-Hater kjerringa. Gi deg. -Hun snakker albansk?
-Hun er innfødt. -Ring henne.
Dette kommer jeg til å angre på.
-Betjent Frazier? -Det er meg.
-Dette er llina Maria. -Miritia.
-Hvordan går det? -Hallo.
Står til?
-Hva er dette? -Parkeringsbøter. Fikser du dem?
Jeg ser på det.
Kan du si oss hva de sier?
Du kan ikke røke her.
Pokker ta. Vær så god.
Hva ler du av? Forstår du det?
Jeg forstår det. Jeg vet hvem det er.
Vet du hva de heter? Hvem er det?
-Hvem? Hvem er det? -Bøtene?
-De er ordnet. -Det er Enver Hoxha.
-Hvem? -Albanias ekspresident.
Vent litt.
Sier du at Albanias ekspresident raner en bank?
Han er død.
Det er et opptak som sier at albanere er flotte.
De er udødelige folk. Ta det med ro.
Et opptak. Er du sikker på det?
Jeg måtte høre på tullet på skolen.
"Kommunismen er flott, kapitalismen ond. Lenin, Marx, bla, bla, bla."
Det er Hoxha. Et opptak.
Greit. Vel, du kan kjøre henne hjem.
Og gjør meg en tjeneste. Parker lovlig neste gang, ok?
Så nå spiller de båndopptak.
De ventet å bli avlyttet.
Vær sikker på det. Og de visste hvordan.
Og enda verre, de ville det...
så de kunne føre oss på villspor.
Sist jeg ble tatt sånn på senga, kostet det 5 dollar.
5 dollar?
Ja, i Tijuana. Ikke spør.
Se på... Helvete heller.
-Kriminalbetjent Frazier. Det gleder meg. -Hyggelig.
Dette er Madeleine White.
-Står til, miss White? -En ære, kriminalbetjent.
Miss White kan kanskje hjelpe deg.
Fint. På hvilken måte?
Hun har en viss innflytelse i disse sakene...
men jeg kan ikke si hvorfor.
Hva mener du?
Borgermesteren mener at det står ting på spill...
som ligger over ditt lønnstrinn. Ikke ta det ille opp.
Han tilbyr seg å hjelpe deg.
Øker borgermesteren lønnen min til korrekt nivå...
er problemet løst.
Det ville visst ha skjedd for lenge siden...
om du var mer diplomatisk. Men vi kan diskutere det.
Jeg spøker. Jeg får 1. grad når tiden er inne.
Vil du framskynde det? Jeg skal ikke stoppe deg.
Så er det de 140 000 dollar som forsvant...
fra Madrugada-anholdelsen.
Jeg skjønner.
Det var ikke meg.
Collins, vi har skyttere i vinduene.
Vi har folk i nabobygningen. Folk på taket.
Vi får bankens bygningsplan...
så kanskje vi kan gå inn i luftekanalene.
-Nå? -Er dette Albanias president?
-Ja. -Morsomt.
-Dere burde ikke sniklytte på folk. -Bli vant til det.
Det blir ikke noe privatliv der du skal.
Det stemmer.
Neste uke suger jeg piña colada i jacuzzi...
med seks jenter som heter Amber og Tiffany.
Nei, du dusjer med to typer som heter Jamal og Jesus...
om du skjønner. Og de dårlige nyhetene er...
at det du suger på, ikke er en piña colada.
-Kanskje du liker det? -Du prøver virkelig å ergre meg.
Ok, slik er stillingen.
Jeg trenger ingen statusrapport, Serpico.
Jeg sier deg stillingen.
-Greit, jeg mente... -Slik er stillingen.
Gi meg det jeg ba om.
Ha det klart innen fristen jeg ga deg...
ellers gjør jeg det jeg sa jeg ville gjøre. Forstått?
Absolutt. Jeg prøver å skaffe det.
Men du må forstå det følgende.
Byen har ikke fly som står og venter på en sånn dag.
Jeg forstår at hvis jeg ikke får flyet...
-kan dere sende en likbil. -Vær så snill.
Vi ser hvordan vi begge kan få det vi vil, ok?
Hei! Du hører ikke etter.
Gi meg det jeg vil ha, så dreper jeg ingen.
Greit. Jeg jobber med det.
Vi prøver å holde oss rolige, ok?
-Låter jeg ikke rolig? -Jo, det gjør du.
Det gjør du.
-Mr Damerjian... -Damerjian.
-Damerjian. Albansk? -Kall meg Kenneth.
-Kenneth? -Er det albansk, eller...
Det er armensk.
Hva er forskjellen?
Jeg ble født i Queens.
Har aldri vært i Armenia eller Albania. Har surfet i Australia.
Kan jeg få et glass vann?
-Er du tørst? -Halsen min er uttørket.
-Jeg er ikke nervøs. -Uttørket hals?
-Uttørket. -Halsen hans er uttørket.
-Jeg vil bare ha litt vann. -Helsike!
Hvis du forteller hva som hendte...
-Vil bare ha litt vann. -Uttørket hals.
-Her. Vil du ha kaffe? -Nei, takk.
-Drikker ikke kaffe. -Bare ta.
Visste du at det var et ran?
Jeg visste det ikke før de siktet på meg.
Derfor du holdt døren åpen?
Hvordan vet du det var et ran?
Fordi de siktet på meg...
Betyr ikke at de ranet den.
Tok de penger? Så du dem ta penger?
Jeg var i en bank, innestengt Gud vet hvor lenge.
-Ok. -Bundet i et rom. Jeg så at du så meg.
Du så at jeg så deg?
-Var det det du sa? -Ja.
Låst i et rom. Kneblet, da du kom inn.
Jeg kan ikke utrette mirakler, du må gi meg tid.
Du burde brukt tiden jeg ga deg mer effektivt...
så ville det ikke vært et problem.
-Hva kan jeg si? -At flyet er klart.
Hør her.
Jeg sverger at jeg jobber så hardt jeg kan med det.
Det tar noen timer til.
Hvorfor gi deg mer tid?
Det er enkelt. Får jeg mer tid, får du det du vil.
Gjør du det ikke, får du ingenting.
Du har ikke noe å tape.
MAT
l mellomtiden sender vi inn mer mat.
Her er et spørsmål. Kan du svare, får du tid.
-Og? -Ellers vet du hva som skjer.
Hva veier mest?
Alle tog som går gjennom Grand Central Station på et år...
eller treverket som alle US-dollar i sirkulasjon er laget av?
Her har du et hint. Det er et lurespørsmål.
Hva pokker? Leker vi nå?
Det er togene.
Amerikansk valuta er trykket på bomull, ikke papir.
-Det har jeg hørt. -Det stemmer.
-Ok. -Altså ingen trær.
-Sikker? -Ja. 100%.
Ok.
Jeg vet det.
-Vent litt. Vent. -Jeg ringer tilbake.
Det er en felle. Begge deler veier det samme.
Begge veier det samme. De veier ingenting.
De veier ingenting, eller det samme?
Si at de veier det samme.
Begge veier det samme. Si det nå.
Begge veier det samme. Forstått.
-Snakk. -De veier det samme.
Send smørbrød denne gangen.
Det er temmelig bra. Typen er sprø.
Han sa: "Grand Central Station."
Togstasjonen er Grand Central Terminal.
-Grand Central Station er postkontoret. -Postkontoret.
-Han tar feil. -Hvem?
Den mistenkte. Togene går ikke gjennom Grand Central.
Det er endestasjonen.
-Og T-banen? Den går gjennom. -Metro North går dit.
-Hvordan vet du det? -Metro North går dit!
Nei. Metro North starter der.
Hva prater dere om? Hei!
-Metro North går gjennom! -La oss bare skaffe smørbrødene.
-Metro North... -Han sa: "går gjennom."
Ja, men Metro North går dit.
Klapp igjen. Det har ikke noe å si.
Jeg vet hva han mente. Han sa én ting, men han mente noe annet.
-Det er et problem, ikke sant? -Smørbrød.
Jeg tar meg av det.
Akkurat nå vil jeg ha en koscher pølse, og øl.
Jeg hadde Mets-billetter. Og Pedro spiller!
De får bank uansett.
-Jeg vet det. Bedre å være her. -Bra at vi er sammen.
-Er de terrorister? -Nei, ranere, ikke terrorister.
Hvordan vet du det? Hva med Al-Qaeda?
Stol på meg. Jeg har studert slikt.
-Er du i Mossad? -Jeg var advokat.
Nå foreleser jeg ved Columbia Law om folkemord, slavearbeid...
-krigserstatning. -Mira.
-Kan jeg saksøke for dette? -Ja, kast deg over dem.
Gå meshuga.
Det er et nydelig høl.
-Hallo? -Hva er det du gjør?
Jeg er bekymret. Kommer du hjem?
Ja da. Snart.
Det blir en lang natt, så ikke sitt oppe og vent.
Hvorfor kan jeg ikke komme dit?
Jeg vil ikke bli distrahert, derfor.
Du ser meg hvis jeg kommer på vakt om morgenen.
-Jeg gleder meg. -Hvordan går det?
Bra. Vi har fått ut noen gisler. Takk skal du ha.
-Nei. Hvordan går det med deg? -Det går bra med meg.
Borgermesteren var på TV. Han sa at du er flink. Jeg så deg.
-Så du meg på TV? -Ja.
-Hvordan så jeg ut? -Du så bra ut. Virkelig bra.
-Jeg må gå. -Ja vel. Og du?
-Hold deg trygg. -Ja da. Jeg elsker deg.
Kom.
Er vi enige om reglene?
-Ikke vær bekymret. -Det er jobben min, ok?
Du må bare se meg i øynene...
og la meg tro på at du forstår alt vi har diskutert.
-Jeg forstår. -Ok.
VI GLEMMER ALDRI
Noen vil snakke med deg.
-Hallo? -Hvem er det?
La oss ikke nevne navn.
-Det som teller, er tilbudet mitt. -Hva er det?
Forsikrer du at visse interesser beskyttes...
kan jeg hjelpe deg å skaffe det du ønsker.
Jeg tviler.
Fortell om disse interessene du ønsker å beskytte.
La meg ta meg av dem, ok?
Hva håpet du å få ut av dette?
-Rikdom, selvfølgelig. -Selvfølgelig.
Men kanskje du har gapt for høyt.
-Hvordan det? -Jeg kan ikke si det nå.
-Arbeider du for banken? -Nei.
Og du er ikke politi.
Det stemmer.
Kom inn.
Du har 10 minutter. Det er alt.
Er du ikke ute før lysene tennes...
kan du bli der til dette er over.
-Du trenger ikke å true meg. -Det var ingen trussel.
Jeg vet at dette er stort, men hvis du kødder med meg...
Har nådd langt ved å få venner, ikke fiender.
Stol på meg, ok?
Du er alene.
Hvorfor tror du jeg trenger hjelp?
De hundre folkene der ute, blant annet.
De er ikke noe problem.
Og flyet tankes opp akkurat nå.
Gi deg. Så dum er du ikke.
Dette er min tanke.
Gir du opp nå, kan jeg sørge for minimumsstraff.
Tre til fire år, toppen.
Kan du ordne det?
Du har ikke skadet noen eller stjålet...
så ja, det kan jeg.
-Ikke bra nok. -Jeg var ikke ferdig.
Når du slipper ut, har du 2 millioner dollar.
Å ja? Hvordan?
De venter på et sikkert sted når du slipper ut.
Takk.
Men ellers takk.
Gi deg. Det er et godt tilbud.
Og du har ikke mange alternativer.
Hvorfor forteller du ikke om interessene du skal beskytte?
-Jeg kan ikke. -Det kan jeg.
La meg fortelle en historie.
Under 2. verdenskrig jobbet en amerikaner for en sveitsisk bank.
Du vet at perioden var full av...
muligheter for umoralske personer.
Som denne mannen.
KARRIEREPRIS - TILDELT ARTHUR CASE
Han benyttet sine bånd til nazistene for å berike seg...
mens folk rundt ham ble fratatt alt de eide.
Så brukte han blodpengene sine til å grunnlegge en bank.
Nå...
kan det være mannen du arbeider for?
Eller fantaserer jeg bare?
-Vi forstår hverandre. -Bra.
Hva kan du gjøre for meg...
siden jeg vet mer enn deg, og har planlagt perfekt?
Om nødvendig kan jeg endre hele programmet ditt.
Jo før du slutter å være mitt problem...
og blir min løsning, jo bedre for deg.
-Hva vil du ha? -To minutter.
Bankboksrommet. Jeg trenger bare å gå inn i én boks.
Leter du etter denne?
Dette kan bli pinlig for oppdragsgiveren din.
Han burde ødelagt det for lenge siden.
Han gjorde ikke det, så nå er det mitt.
Hvis jeg en dag må for retten...
for det jeg har gjort her...
gjør du og sjefen din det som må til for å hjelpe meg.
Slipper du ut herfra med konvolutten...
betaler vi deg mange penger.
Det skal jeg huske.
Sier du hvordan du skal slippe ut?
Jeg går ut hovedinngangen. Noe annet?
-Hvordan visste du om dette? -Uviktig.
All løgn og alle onde gjerninger stinker.
Man kan dekke dem, men de blir ikke borte.
-Sannheten kommer alltid for en dag? -Ja.
Jeg skjønner ikke hva du gjør her.
Ikke det?
Bra.
Vi snakket sammen.
Å nei. Jeg vil vite mer enn det.
-Gi meg plass her, gutter. -Ja, sir.
Jeg sa at siden han ikke har drept noen...
kan han overgi seg og få mildere straff.
Og?
Det var egentlig det hele.
Jeg krenkes sjelden av...
å bli behandlet som en idiot, men du går for langt.
Jeg vet at du ikke gikk inn og sa noe han allerede visste.
Fortell.
Hør, betjent.
Avtalen inkluderer ikke at jeg skal fortelle deg noe.
Jo, det er det, ok?
Du eier meg ikke.
Sjekk-saken kan jeg ta meg av på egen hånd.
Jeg vet hva jeg har eller ikke har gjort.
-Fortell. -Uoffisielt?
"Uoffisielt..." Alt ved deg er uoffisielt. Fortell.
-Jeg ga ham ansporing. -Ok.
-Grep han muligheten? -Nei. Men jeg tror han vurderer det.
Han er smart, ikke sant?
-Han tror han er det. -Ja.
Han er som deg, lvy League-typen?
-Velutdannet. -Det er det jeg mener.
Nøyaktig det jeg mener.
Dere snakker likt, tenker likt. Hva tror du han vil gjøre?
-Han vil ikke drepe noen. -Hvordan vet du det?
-Han er ingen morder. -Hvordan vet du det?
La meg fortelle deg noe. Ingen i Sing Sing...
var mordere før de drepte noen.
Man vet ikke hva folk gjør, trengt inn i et hjørne.
Men du har ikke trengt ham inn i et hjørne.
Det virker ikke slik, ikke sant? Han har snarere valgt hjørnet selv.
Du har rett.
Er du ferdig?
-Antar det. Sier du at jeg kan gå? -Ja.
Har du et kort, i tilfelle jeg trenger deg?
Ikke ta dette personlig, men nei.
Jeg tror ikke du har råd til meg.
Ikke ta dette personlig. Kyss meg i ræva, ok?
Vær forsiktig, kriminalbetjent. Jeg er farligere enn jeg virker.
-Hvor gammel er du? -Åtte og trekvart.
Åtte og trekvart. Stor gutt.
-Var du redd der inne? -Nei.
-Ikke i det hele tatt? -Nei. Jeg er fra Brooklyn.
Du er fra Brooklyn? Jeg skjønner.
-Våpen skremmer ikke meg. -Å nei?
-Modig også? -Ja.
Sa de noe, typene som hadde våpen?
-Ja. -Hva sa de?
Spurte om spillet mitt.
-Hvem? -Raneren, vel.
Vis respekt, gutten min.
Ja vel, Brooklyn. Men... Lederen, mener du?
Ok.
Og du husker ikke noe annet?
Han var ganske høy.
Han hadde maske.
Kjenner du ham igjen på noe bilde, Brian?
Ta den tid du trenger. Se godt etter.
Hold det der. Se etter.
-Med maske ser alle like ut. -Det er sant.
Med maske ser alle like ut. Det stemmer.
Ransforsøk. Vin- og spritforretning.
Dette var et stort sprang for en småkjeltring som deg.
Godt gjort, Pablo.
For det første, jeg heter Paul. Ikke Pablo.
Unnskyld meg.
-Vil du ha tyggegummi? -Nei.
For det andre, det var ikke meg.
Hva? Jeg gjorde tabber da jeg var ung.
Jeg var ute med venner, de ranet butikken.
Hva kunne jeg gjøre?
Er du fra Park Avenue, Wassa Wassa?
-Hva sa du? Wassa hva? Hva sa du? -Wassa Wassa.
En som kommer fra et helt annet nabolag.
Hva heter "fengsel" på spansk?
Hva med disse to?
Kommer du på noe?
Disse to? Nei.
-Ingenting? -Ingenting.
Ser de ikke mistenkelige ut?
Skulle tro du ville vite hvem de er.
Nei.
-Mange takk. -Takk.
Vet du noe om diamanter, forresten?
Litt. Hva trenger du?
Hva koster en ring meg?
Det kommer an på. Hvor mange karat?
Du kan få nummeret til nevøen min.
-Greit. -Han gir deg avslag.
Hva har du under?
-Hva? -Hva har du under overdelen?
-Hva har du under der? -Klær.
Kan du vise oss?
Bare du og én annen kvinne...
passer beskrivelsen av den mistenkte kvinnen.
Hva er den?
Høyde, alder og...
BH-størrelse.
Så jeg har brutt lov 85DD?
Er det det du sier?
De er idioter hvis de tror de får et fly.
Han er ingen idiot.
Ikke bare han. Alle gisseltagere.
Turban-skallene under OL i München.
Ingen har fått noe fly.
Særlig nå. Vet han ikke det?
Området vrimler av politifolk. Det ligger skyttere på takene...
Hva gjør du, Keith?
Vil han ha fly, får han et fly.
-Hva med å følge boka? -Det er det som plager meg.
Det er som om de kjenner reglene våre, og vet hva vi vil gjøre.
Hele tiden har vi trodd at vi trekker ut tiden, ikke sant?
Feil. De trekker ut tiden.
Tenk på det. Tullespørsmål, albanergreiene...
Så hva mener du?
At han vil gi oss mer tid. Han gir oss krav.
Han gir oss tidsfrister. Vi trekker ut tiden. Han gir oss mer tid.
Han har det ikke travelt.
-Hvorfor? -Det skal jeg finne ut.
-Ja. -Flyet er klart.
Jaså?
Ja, men jeg trenger noe fra deg først.
Jeg må komme inn og sjekke at gislene har det bra.
Du ser dem gå på bussen.
Jeg må se at dere ikke etterlater dere lik.
Møt meg ved døra.
-Hva faen hendte? -Du er gal som går inn.
Ned trappa.
-Tyggegummi? -Hva?
-Vil du ha tyggegummi? -Nei takk.
La meg ta med gutten ut.
Nei.
Noen andre?
Det er noen som var uskikkelige.
Vær så snill å hjelpe meg!
Hjelp oss!
Hjelp oss! Vær så snill!
Vi skal få dere ut alle sammen.
Jeg lover.
Omvisningen er slutt.
-Kan jeg spørre om noe? -Ingen ting å diskutere.
Hva ville du ha gjort...
hvis du hadde fått flyet og en pilot?
-Hva? -Du har aldri villet ha noe fly.
Har bankranere noen gang unnsluppet på den måten med 50 gisler?
Du har sett Dog Day Afternoon. Du trekker ut tiden. Jeg vet ikke hvorfor.
Hva er i veien? Problemer med safen?
Kanskje.
Det fins to utveier.
Vi går ut herfra sammen eller de hardhendte kutter strøm...
bruker tåregass, kommer hoppende inn gjennom vinduene.
Det er ditt valg. Det vil verken du eller jeg.
Og de vil gjøre det i natt.
Har dere nattsyn-briller?
-Har dere gassmasker? -Kanskje.
-Jeg beordrer det snart. -Kutt ut.
Du beordrer ikke angrep når ingen er blitt drept...
og det ikke er noen trussel.
Og uansett hva som skjer...
så blir du ingen helt.
Det skal mer til for å lure meg.
Kom.
Ok.
La meg si deg noe. Jeg risikerer ingen ting.
Men ikke føl deg for komfortabel her.
Ikke? De legger inn kabel-TV onsdag.
-Hvorfor går du ikke bare ut? -Jeg skal det.
Jeg går rett ut av døra når jeg er klar til det.
Kan du gjøre det i dag?
Tenkte meg det.
Noen andre frierier?
Vær så snill. Ikke si "frierier".
Kjæresten min venter på at jeg skal fri til henne.
-Syns du du er for ung til å gifte deg? -Nei, ikke for ung. For blakk.
Kanskje jeg burde rane en bank.
Elsker dere hverandre?
Ja, vi gjør det.
Da burde ikke penger bety noe.
Takk, bankraner.
Jeg sier bare at penger ikke kan kjøpe kjærlighet.
Tusen takk. Jeg...
Jeg lærer så mye i dag, vet du det?
Hvorfor går vi ikke bare over gaten til Killarney Rose?
Så glemmer vi gisselsituasjonen.
-Setter oss inn og tar en øl. -Takk...
men jeg unngår helst å sitte inne, om du skjønner.
Si fra hvis du ombestemmer deg, ok?
Celle eller gravlund?
Fengselsdrakt eller likpose?
-Bestem deg. Klokka går. Tikk-takk. -Hei!
Er vi ferdige nå?
Nå har du gått over streken!
Busser, Kojak. Parkert ute.
Tror du jeg bløffer?
Ta sjansen, og se hva som skjer.
Ok. Opp med skjoldene.
-Hva skjer? -Jeg har ham der jeg vil ha ham.
Å ja? Hvor da?
Bak meg, med buksa mi rundt anklene. Men det er noe.
Herregud.
-Hva faen? -Hvor lenge?
-Han tok deg! -To.
-Hvor lenge? -Hva om han så deg?
-To. -Om jeg ikke hadde våpen?
To-tre timer.
Du slipper den purken for tett innpå deg.
Hva hendte?
Jeg ga ham sjansen til å drepe meg.
Ja.
Han biter ikke. Hvorfor? Han er ikke typen.
La oss tenke over dette et øyeblikk.
Vi vet at de planla alt nøye. Opptaket, kameraene, kostymene.
De hadde en plan, men den inkluderte aldri fly.
Han har en plan, men det er ikke voldsbruk.
-Jeg lytter. -Hvordan er bildet?
-Unnskyld? -Kameraet på bilen.
Fiks nærbilde av vinduet i 2. etasje.
-Rourke? -Jeg ordner det.
Nei! I helvete!
Faen.
Keith!
Hva gjør du? Hva faen er det du gjør?
Er ikke det opplagt?
Det er det jeg mener. Dette er ikke noe bankran!
Det er din feil. Skaff bussene.
Dra til helvete! Jeg har ikke drept noen!
Jeg har 50 gisler til. Kødder du mer...
blir dette deres lengste dag noensinne.
Si meg hva du virkelig vil ha, så skaffer jeg deg det.
-Jeg lover. -Jeg har sagt det.To busser, et fly.
Ja visst. Og beste plasser på Yankee Stadium.
Ikke prøv å lure en luring.
Du har planlagt alt helt fra starten.
Vi har gjort som du ville, men jeg er ikke med lenger.
Du er for smart til å være purk.
Kom deg til helvete vekk nå.
Hva? Skal du skyte meg?
Gjør det. Du har ikke noe å tape.
Ikke jeg heller, så skyt meg.
Gjør det.
-Skyt meg. -Dra til helvete.
Be dem sende en med vettet i behold.
Vi har et stort problem.
Du har ingen god dag, betjent.
Hvordan går det?
Hør her, du stolte på meg, og jeg...
Du er en god politimann. Jeg trenger flere som deg.
Men ryker du nå, vil jeg ikke ryke med deg.
Men du må forstå dette...
Nei. La meg si hva problemet er, ok?
Da jeg la meg, var alt bra.
Klokka 03.15 har vi et dødt gissel.
-Ja. Jeg kan få slutt på dette... -Det er slutt.
Du tror visst at jeg har noe valg.
Jeg står til rette overfor sjefen.
Nå bestemmer Darius. Det er slutt.
Hei, konstabel.
-Hva sa han? -Det er slutt.
Faen ta.
-Det er et taktisk mareritt. -Ja.
Dette er eneste vei inn.
Vi må gå opp trappa i blinde.
Der oppe er vi sårbare.
De har fordelen av dekning. De kan bare plaffe oss ned.
Kommer vi oss ikke gjennom og ned trappen...
kan vi ikke skjelne ranerne fra gislene før de skyter på oss.
Et mareritt, selv uten sprengstoff.
Kom igjen!
Lukk opp!
-Fortsett å gå. -Til høyre.
Følg med på hendene.
La oss ikke glemme at gisler kan bli drept.
Nå! Legg ned våpenet!
Trekk unna, ellers skyter jeg! Jeg sa trekk unna!
Vårt beste håp er å skille dem fra gislene.
Få to eller tre opp, og skyte dem?
Drepe dem?
Skytevåpen!
Tenk om det er flere enn fire?
Det er det som er så sprøtt. Alle i kjeledress kan være en raner.
Kanskje vi bør kle våre som malere.
Bruke gummikuler, skyte mot hodet. Slå dem ut.
-Ingen dårlig ide. -Nei.
Da blir det gummikuler.
Hvis dette går galt...
dumper de hele dritten i fanget ditt, det vet du vel?
-Jeg forfremmes til 1. grad. -Hva?
Jeg blir forfremmet. Det er ikke sånn som det ser ut.
-Hva betyr det? -Kriminalbetjent av 1. grad Frazier.
-Tuller du med meg? -Ja.
Det kan du takke borgermesteren og gjesten vår for.
Gjorde du en avtale med dem?
Skulle jeg ikke bli forfremmet? Pokker heller.
Jeg har jobbet for hardt.
Alle får sitt, jeg vil ha mitt.
Jeg går ut.
For en dag.
Inntar de banken uten deg? Det er ikke rettferdig.
Fortell om 12-åringen som siktet på deg.
-Nå? -Ja.
I fjor, i 33. distrikt...
stanset jeg en slåsskamp nær den videregående skolen.
En liten dego fikk bank av en annen.
Vær så snill å droppe hudfargekommentarene.
Jeg stanset slåsskampen...
snudde meg, og en guttunge siktet på brystet mitt med en 22.
-Å ja? Hvilken var det? -En annen gutt. Afrikansk-amerikaner.
-Afrikansk-amerikaner? -Ja.
Han kom ingensteds fra.
Og hva gjorde du?
Hva jeg gjorde? Det skal jeg si deg.
Jeg ble faen meg skutt i brystet. Det var det jeg gjorde.
Så om du unnskylder uttrykkene mine...
vil jeg heller være gammel og fordomsfull enn ung, pen og død.
Ikke ta det ille opp...
men jeg prøver bare å holde dem unna oss.
Så la oss få disse folkene trygt ut av banken, eller hva?
Jeg er enig.
Og jeg skal passe munnen min.
Man vet aldri hvem som lytter.
Hva er det du gjør?
Herregud. Faen.
De har avlyttet oss.
De avlyttet oss.
Darius!
Darius, ikke gå inn!
-Hva? -Alt er helt på ræva!
Ikke rør deg! Hold karene tilbake!
Hva snakker du om?
De har hørt alt vi har sagt i kommandobilen.
-Hva? -Avbryt!
Skuffen med kravene hadde en sender i seg! De har hørt alt!
De la en sender i den! De avlyttet oss!
Nei, jeg går inn.
Pokker.
Hent alle.
Steve! Steve-O!
De kommer inn.
-Er alle klare? -Ja.
Ok! Alle ut!
-På med maskene! -Alle ut! Ut!
-Kom igjen! -Gå!
Gå!
-Nå! -Kom dere til helvete ut!
Flytt dere!
Opp den jævla trappa! Gå!
Fort!
-Ikke skyt! -Stans skytingen!
-Ned! Ned på bakken! -Ikke skyt!
Stopp skytingen!
Kom igjen, folkens.
Hendene på hodet! Ned!
Hendene på hodet.
-Kan noen stoppe ham? -Ned!
Legg hendene på hodet.
-Hendene på hodet. -Få dem ned!
-Ned på bakken! -Hendene på hodet, for faen!
Ikke rør dere!
-Ned! Hendene på hodet! -Få på dem håndjern! Kom igjen!
Hva er det som skjer?
Ikke ta noen sjanser!
Det var ikke meg! Jeg er ingen forbryter!
Håndjern!
Ikke skyt!
-Ikke rør deg! -Jeg rører meg ikke!
-Ikke rør deg! -Ikke rør deg!
Sjekk dem. Sjekk at de ikke har våpen eller noe.
-Hernandez! -Her.
Tropp i posisjon!
Døra til venstre.
-Ok til høyre. -Ok!
-Ok til venstre. -Ok!
-Ok. -Ok.
-Alt ok! -Sjekk under pulten.
-Ok. -Sjekker kontoret. Alt ok.
-Ok. -Ok.
Ok.
Alt ok.
Beredskapstropp til trappa. Formasjon!
Kom igjen. Vi går inn. Gå.
Ok!
-Ok. -Ok.
Ok.
-Ok. -Ok.
Rykk inn med skjold. Jeg trenger skjold foran.
Kommer med skjoldene.
Ok.
-Nesten ferdige her nede. -Vær sikker på at du er sikker.
-Leter videre. -Fortsett.
Oppfattet.
Klar? Kom igjen.
Dette er siste dør.
-Ok! -Kom ned.
-Fant du det døde gisselet? -Nei.
Er det ikke her, må dere ha oversett det.
Jeg tror vi er de eneste som er her nede.
Se her. De glemte å rane banken.
-I helvete. -Har dere ikke funnet noe?
Vi leter ennå, men ingen ranere...
ingen feller, tunneler eller skade.
-Ingen ting borte. -Flott.
Skal vi sende ut ettersøkning på David Copperfield, kanskje?
Sier ikke hvordan dere skal gjøre jobben...
men om de ikke svømte ut gjennom do...
ligger ranerne ute på fortauet.
Godt gjort.
Hva er det?
Mobiltelefoner.
-Hei! Dette må dere se. -Ok.
Collins! Ta en uniform, tell raskt gjennom pengene, ok?
-Ja, sir. -Og vent her, ok?
Ingen må bli fristet, ikke du heller!
Skal bli!
Se her.
-Hva er det? -Dette vil du like. Lekevåpen.
Lekevåpen. Du tuller.
-Leker. -Det var sprøtt nok fra før.
Kom til dametoalettet, kaptein.
Er underveis.
Se her.
Du kan slutte å se etter liket.
Falske våpen.
Falsk henrettelse.
Vi må høre hva alle har å si.
Vi har funnet noe på lageret.
-Porcario? -Ja.
-Hvor er herretoalettet? -I gangen, til venstre.
Opp med dem. Inn på bussen.
Jeg er gissel. Ikke dytt.
Kvinnelige gisler skal bare kroppsransakes av kvinnelig politi!
Ok, hør etter. La dem reise seg.
-Jeg hører ikke. Hva? -Valerie Keepsake.
Valerie Keepsake. Gå på bussen.
-Kenneth Damerjian. -Ja.
Nr. 1.
-Jeg er Peter Hammond. -Eric Dodge.
-Vent! -Chaim. Jeg heter Chaim.
Jævla kødder.
Rolig.
Bare si navnet ditt.
Si navnet ditt.
Jeg jobber i banken!
Jeg er sikkerhetsvakt! Ingen hører etter!
Ok, vi ordner opp i dette.
Alle sier jeg skal lytte! Ingen lytter!
Vi ordner det. Kom igjen.
-Jeg går ikke inn i bussen! -Jo.
-Gå! -Nei! Jeg jobber i banken!
Tar du deg av dette?
Hør etter, jeg jobber i banken!
Bare få ham inn i bussen. Få ham på bussen.
-Ingen hører etter! -Ok. Ro deg ned. Inn på bussen.
-Kom igjen! -Denne veien.
Ta henne bort til sjefen. Kom igjen.
La oss få noen ut av den køen der borte.
Kom igjen.
Jeg sier jo at dette er vanskelig.
De har planlagt hver detalj.
Forklar meg det.
Vi fotograferte alle som kom ut av banken.
Vi forhørte dem, viste dem fotoene.
De fleste kan ikke utpeke noen som har gjort noe.
Vi spurte om de kunne utpeke noen som ikke var en raner.
Selv om noen virket som en mulig mistenkt...
kunne to eller tre andre avvise det.
Som om det aldri skjedde.
-Hva med fingeravtrykk? -Overalt. Og så?
-Det viser bare at de menneskene var der. -Alibier?
Nesten alle.
Selv om et alibi er svakt...
kan et gissel identifisere vedkommende som uskyldig.
Så vi er altså tomhendte.
Tidligere dømte?
En ansatt med ungdomstrøbbel. En kunde hadde...
Unnskyld meg.
En kunde er ettersøkt for barnebidragsbetaling.
En annen er straffet for biltyveri.
Samme problem. Dessuten var han en idiot.
-Bankens kameraer? -Håpløse.
De har tenkt på nesten alt. Nesten.
-Høres ut som alt. -Unntatt dette.
Vi har ikke funnet 357-revolveren eller han som holdt den.
Du ville ikke finne fingeravtrykk uansett.
-Begrav hele greia. -Begrav det?
Hva faen kan jeg si?
Hele denne saken stinker. Noen gjorde noe her.
Du sa det selv.
Du har ikke noe ran, ingen mistenkte.
Ingen presser meg for å få svar på noe.
Jeg skal ikke presse deg. Begrav det.
Dette ventet jeg ikke.
Jeg finner flere saker til dere, det lover jeg.
Ok.
Her er noe du antagelig ventet.
-De har funnet Madrugada-pengene. -Du sier ikke det.
Vil du vite hvor de var?
-På kontoen min? -Nei.
-Luksus-sommerhuset mitt? -Nei.
-Lommeboka mi? -Nei.
Da vil jeg ikke vite det.
Dette er for jævlig.
Vi prøver å knipe svina...
og så behandler de oss sånn?
Alle anklagerne dine...
vi burde gå etter dem, slik som Michael Corleone.
"Michael Corleone, avviser du Satan?"
"Ja, det gjør jeg."
Det er ingen 392.
-Hæ? -Bankboks 392.
I følge lista eksisterer den ikke.
Jævla hvite overklasseløgner.
-Ba ikke Coughlin oss droppe det? -Kom.
Takk, herr dommer. Så jeg kan hente den i morgen?
-Ja da. -Takk.
Hva er det du gjør?
Hva slags anliggende har du med dommer Pasqua?
Et politianliggende.
-Skulle du ikke begrave saken? -Jeg har en jobb å gjøre.
Og hvor lenge har jobben vært viktigere enn karrieren?
-Har du glemt avtalen vår? -Vi har ingen avtale.
La meg forklare dette. Du...
Nei, la meg forklare dette.
Man trykker her for opptak, og her for avspilling.
Så har vi de 140 000 dollar som forsvant...
fra Madrugada-anholdelsen.
Det var ikke meg, så...
Vi vil støtte deg der.
Mot at jeg gjør noe etisk uforsvarlig?
Ikke ta det ille opp...
men jeg trenger ingen støtte, borgermester.
Jeg er uskyldig.
Skyldig eller uskyldig, du blir tatt.
Gi Miss White det hun trenger, ellers er karrieren din slutt.
Over.
Kaputt.
Og så? Du ga meg det jeg ville ha.
Karrieren din blomstrer, og alt er i skjønneste orden.
Hva skjulte Case?
Det finnes et berømt sitat etter Baron de Rothschild.
"Når blodet strømmer i gatene, kjøp eiendom."
Jeg tror mr Case lyttet til det.
Men det samme gjorde halve Fortune 500-listen.
Glem det, betjent.
Du er en god politimann.
Byen trenger deg.
-Du er på feil sted. -Jeg har en avtale.
Arthur.
-God morgen. -Miss White.
Sitt ned.
Takk, Vincent. Det var det hele foreløpig.
Nå? Hva sa han?
Kriminalbetjent Frazier viste seg å være ganske skarp.
Jeg fremskyndet karrieren hans, og nå adlyder han.
Håper det. Fortell om konvolutten.
Hvor er den nå?
Bandelederen beholder den...
som forsikring mot at du tar hevn.
Han har meget negativt syn på deg.
Hva er det?
I et nøtteskall: At du ble rik...
ved å ha forretninger med nazistene under Holocaust.
Ja.
Det er 60 år siden. Jeg var ung og ambisiøs.
Jeg så en snarvei til suksess, og tok den.
Jeg solgte sjelen min.
Siden har jeg forsøkt å kjøpe den tilbake.
Men du og denne mystiske mannen er kommet til forståelse?
Jeg tror det. Og han kom seg ut med konvolutten.
Hvis han en dag kommer tilbake for å utpresse deg...
betaler du, og får den tilbake.
-Det var vel alt. -Ja.
-Drittprat. -Unnskyld?
Han gjorde ikke alt det for å sitte på konvolutten.
De rørte ikke pengene.
Og så?
Så han må ha gått ut derfra med noe annet.
Banken sa at ingen ting var savnet.
Det må ha vært noe i boksen...
som var verdt mer enn konvolutten din.
Du trenger ikke å si det.
Det kan bare være én ting.
Diamanter.
Og så er det ringen.
Cartier-ringen.
Den tilhørte en bankierhustru i Paris.
En velstående familie av franske jøder.
Da krigen kom, ble ringen og alt de eide...
konfiskert, og de ble sendt i konsentrasjonsleir. Ingen overlevde.
Vi var venner.
Jeg kunne ha hjulpet dem.
Men nazistene betalte for godt.
Kan jeg stole på at du vil holde det du har hørt her...
i dag konfidensielt?
Tross det du måtte mene om det?
Ja, Arthur.
Jeg skulle gjerne si deg at du er et uhyre...
men jeg hjelper Bin Ladens nevø å kjøpe en Park Avenue-leilighet.
Var det sant, sa du det ikke.
Vi bruker deg som referanse.
Mitt navn er Dalton Russell.
Lytt nøye.
Jeg velger mine ord omhyggelig og gjentar dem aldri.
Navnet mitt forklarer "hvem".
"Hvor" kan best beskrives som en fengselscelle.
Men det er enorm forskjell på...
å være i en liten celle, og å være i fengsel.
"Hva" er enkelt.
Nylig planla og igangsatte jeg utførelsen av det perfekte bankran.
Det beskriver "når".
"Hvorfor"? Ved siden av selvskreven økonomisk motivasjon...
er det overveldende enkelt.
Fordi jeg kan det.
Da gjenstår "hvordan".
Og deri, som Shakespeare ville si...
ligger gåten.
-Han kommer til å lukte for jævlig. -Klart, etter en uke.
Ja.
Hvorfor tror du jeg har åpnet vinduet?
Å faen.
Purken Frazier og partneren kommer inn i banken.
-For å ta meg? -Vet ikke, det er bare de to.
Ja, alt går bra i dag. Nei.
Ja, rundt 17.30. Ok.
Høres gøy ut. Ok.
Vi snakkes senere.
-Beklager. -Unnskyld.
Mr Hammond?
God morgen, betjenter.
Som han planla.
Jeg har rettskjennelse for å åpne bankboksen.
Nr. 392.
Gudskjelov.
Hvor er den?
Jeg lot den ligge der.
Kom denne veien.
Hvorfor gjorde du det? Du la igjen ringen.
Stol på meg.
Den er i gode hender.
Jeg er ingen martyr.
Jeg gjorde det for pengenes skyld.
Men det er lite verdt om man taper selvrespekten.
Respekt er den største av alle verdier.
Jeg stjal fra en mann som solgte sin for noen få dollar.
Så prøvde han å vaske vekk sin skyld.
Drukne den i et liv av gode gjerninger og et hav av anstendighet.
-Jeg tar den ut. -La meg.
Og det gikk nesten.
Ok.
Men til slutt...
jo lenger vekk fra sine synder man klarer å flykte...
jo trettere er man når de blir avslørt.
Og det blir de.
I helvete.
Helt sikkert.
Uunngåelig.
Hva tror du den er verdt?
Må du spørre, har du ikke råd.
Bra at kjæresten ikke er her.
FØLG RINGEN
"Følg ringen"?
-Kriminalbetjent Frazier. -Mr Case.
-Hvordan står det til? -Flott.
Ingen ble drept i banken. Alle er fornøyde. Slik liker jeg det.
Det er strålende. Strålende.
-Betjent Mitchell. -Mr Case.
-Sitt ned, mine herrer. -Takk.
-Kan jeg tilby dere noe? -Nei.
Jeg må si...
at jeg var imponert...
over måten dere taklet saken på.
Takk, mr Case.
Hører jeg om "New Yorks beste menn"...
tenker jeg på dere.
Dere holder oss vanlige folk trygge og får det til å se enkelt ut.
-Unnskyld meg. -Hva ler du av?
Du sier: "Oss vanlige folk." Se rundt deg.
Det er lenge siden du tilhørte den kategorien.
Innrømmet. Det er sant at jeg har gjort det bra.
Ja. Men jeg er forvirret.
Jeg har en sak...
der væpnede ranere beleiret banken din.
Det er din bank, ikke sant?
Jeg er styreformann.
Så...
forsvinner ranerne i løse lufta.
Uten å ta en øre, ikke sant?
-Spør du meg? -Ja.
Det er din bank. Du eier den. Jeg spør deg.
En liten del av vår organisasjon.
Ingen ranere. Ingen ofre. Intet bytte.
Det må være første gang i historien.
Det er helt unikt.
Så man må spørre seg: "Hva faen hendte?" Ikke sant?
Jeg liker ikke tonen din.
Liker du ikke tonen min? Så gi meg et ærlig svar.
Den er ditt imperiums første bank. Du bygget den. Yndlingen din.
Svar ærlig. Hva tror du hendte?
-Jeg aner ikke. -Å, gi deg.
Dette tror jeg skjedde.
Jeg tror du sendte miss White for å ordne opp.
Du betalte henne. Hvorfor var hun der?
Dette er absurd.
Antyder du at jeg var innblandet?
392.
Bankboks nr. 392. Hva er sannheten om den?
-Jeg har ingen anelse... -Ikke lyv, mr Case.
-Jeg lyver ikke. -Jeg så på all dokumentasjonen.
All dokumentasjon om bankbokser i banken din.
Først så alt greit ut...
men én boks var udokumentert.
Helt tilbake til 1948.
Så jeg begynte å tenke. Hvem kunne svare på gåten?
Antagelig mannen som glemte å nevne...
at han bygde banken i 1948.
Det rimer ikke, Mr Case. Det rimer ikke.
Jeg er redd jeg ikke kan hjelpe ytterligere.
Det er noe virkelig ille, ikke sant?
Jeg har tilbrakt hele livet i menneskehetens tjeneste.
Spør en som kjenner meg.
Enhver vil gå god for det jeg har gjort.
Etter at jeg finner sannheten om denne ringen?
Det tror jeg ikke.
Det du sa om New Yorks beste menn?
Det setter vi pris på.
Så elskverdig.
Kom igjen. Vi skal følge den ringen.
-La meg se skoen din, Keith. -Hva?
-La meg se skoen. -Hvorfor?
Har aldri sett noe stikke foten så langt opp i rompa på noen.
Ja, jeg gjorde nok det.
Rompa hans blir som Lincoln-tunnelen.
Han vil trenge en trafikkonstabel der.
God ettermiddag, sir.
-Bestilling? -Ser etter borgermesteren.
-Kan jeg ta hatten? -Nei. Skaff din egen.
De vil investere 4 billioner dollar de neste 4 årene.
Og det er ordnet.
Beklager å forstyrre, men et gammelt ordspråk sier...
"Når blodet strømmer i gatene, vil noen ende i fengsel."
Kan vi få være alene, Edwin?
Hva er dette?
Jeg tror betjenten ønsker avslutning.
Det er et godt ord. Avslutning.
Etterforskningen er avsluttet, om du forstår?
Dette er nummeret...
til Byrået for krigsforbrytelsessaker i Washington, D.C.
Vil du på forsiden i New York Times?
Flott.
Sørg for at de staver navnet mitt riktig. Med Z.
Du kan beholde pennen.
Du har tatt kopier?
Ærlig talt.
Vi må holde gatene frie for virkelige forbrytere, borgermester.
Takk for lunsjen.
Krigsforbrytelser?
Hva har du fått meg opp i nå?
Jenta mi?
-Har du med deg Junior? -Og tvillingene.
Rolig, jente.
Jeg må få av meg skyteren før jeg spenner hanen.
Pang, pang.
Diplom tildeles KEITH FRAZIER for ditt engasjement,
din innsats for New York-politiet...
og byen New York, derfor gis du graden...
KRIMINALBETJENT, 1. GRAD.
-Beklager. -Unnskyld.
-Hvorfor går du ikke? -Det skal jeg.
Jeg går ut av døra når jeg er klar til det.
Helvete heller.
Kom igjen, elskling. Håndjernene blir kalde.